_Team Wild Animals_ www.HoundDawgs.org
LOS ANGELES 2029 e. Kr.
Tre miljarder liv tog slut den 29 augusti 1997.
De som överlevde atombombselden kallade kriget Domedagen.
Nu fick de möta en ny mardröm: Ett krig mot maskinerna.
Kontrolldatorn Skynet sände två terminatorer tillbaka i tiden.
Deras uppdrag: Att döda ledaren för människornas motståndsrörelse:
John Connor, min son.
Den första terminatorn skulle döda mig 1984, innan John var född.
Den misslyckades. Den andra skulle döda John medan han ännu var barn.
Motståndsrörelsen lyckades skicka en ensam krigare som skyddade John.
Frågan var bara vem som skulle nå honom först.
TERMINATOR 2 DOMEDAGEN
Jag behöver dina kläder, dina stövlar och din motorcykel.
Du glömde att säga snälla.
Ta bort honom!
Dra ut den!
Ta den.
Du kan inte stjäla hans båge, grabben. Hoppa av, annars knäpper jag dig.
Så ligger det till.
31-D vid 6th Street Bridge-Santa Fe. Jag kollar ett elektriskt problem.
Uppfattat, 31-D.
SÖKOBJEKT: CONNOR, JOHN
JOHN CONNOR, VIT, 10 ÅR, SNATTERI, SKADEGÖRELSE
MOR: Sarah Connor - FAR: Okänd
FÖRMYNDARE: Todd & Janelle Voight
John, gå in och städa upp i din svinstia.
John!
Dina fosterföräldrar är jävliga, va?
Jag har fått nog av ungjäveln. Han svarar inte ens på tilltal längre.
- Kan du inte hjälpa till? Todd! - Vadå?
- Han har inte städat på en månad. - Nödläge. Bäst att jag rycker in.
John, nu kommer du in och gör som din mor säger.
Hon är inte min mor, Todd.
PESCADEROSJUKHUSET KALIFORNIEN
Nästa patient är intressant. Jag har följt henne i flera år. 29årig kvinna.
Diagnos: Schizofreni.
De vanliga symtomen: Depression, oro, våldsamhet, förföljelsemani.
Förföljesemanin är ovanlig. Hon tror att en maskin, en terminator-
- som ser mänsklig ut, har sänts från framtiden för att döda henne.
Fadern till hennes barn var en soldat som skulle skydda henne.
Han var också från framtiden, från år 2029, om jag minns rätt.
Då var vi framme.
God morgon, Sarah.
God morgon, doktor Silberman. Hur känns det i knät?
Bra, Sarah.
Hon högg mig i knäskålen med min penna för några veckor sedan.
Upprepade flyktförsök.
Vi fortsätter.
Låt inte patienterna stöka till så där. Se till att hon tar sin Thorazine.
- Är ni John Connors förmyndare? - Visst. Vad har han gjort nu?
- Får jag tala med honom? - Om han vore här. Han stack i morse.
- Har ni ett foto av John? - Visst, ett ögonblick.
- Vad är det frågan om? - Jag måste fråga honom om något.
- Får jag behålla fotot? - Jovisst.
- En annan kille frågade efter honom. - En mckille. Är det angående det?
Nej, oroa er inte för honom.
Tack för att ni samarbetade.
"Sätt in ert stulna kort."
- "Personlig kod." - Skynda dig.
Kom igen, baby. Ja! Personlig kod: 900...
Vem har lärt dig det här?
Min riktiga mamma. 300 dollar...
- Kom igen... Ja! - Det funkade.
Lättförtjänta pengar. Kom igen!
Lätt som en plätt!
Är det där hon? Hon är rätt cool, va?
Nej, hon en riktig psykopat. Därför sitter hon på mentalsjukhus.
Hon tänkte spränga datorfabriken men blev skjuten och greps av polisen.
Hon är en riktig förlorare. Nu ska vi bränna pengar.
Det är som ett jättestort stroboskop-
-som bränner rakt genom ögonen.
På något sätt kan jag ändå se.
Gud...
Det är samma dröm varje natt.
- Varför måste vi...? - Var snäll och fortsätt.
Barnen ser ut som bränt papper.
Svarta... orörliga.
Sedan träffas de av tryckvågen...
Och de blåser bort som löv.
Drömmar om explosioner och världens undergång är mycket vanliga.
Det är ingen dröm, det är verkligt. Jag vet datumet när det händer.
Det känns nog verkligt.
Den 29 augusti 1997 känns det jävligt verkligt för dig också!
Alla utan solfaktor 2 miljoner kommer att ha en dålig dag!
Du tror att du är trygg och vid liv. Du är redan död. Alla är det.
Alla är redan döda! Allt det här är borta!
Det är du som lever i en dröm, för jag vet att det händer!
Jag mår mycket bättre nu. Klarare.
Ja, din attityd har förbättrats mycket på sistone.
Det har hjälpt att ha ett mål... något att se fram emot.
Vad är det?
Om jag blev bättre inom ett halvår-
- skulle jag förflyttas till en öppnare avdelning och få ta emot besök.
Det har gått ett halvår. Jag ser fram emot att träffa min son.
På så vis.
Vi går tillbaka till de där terminatormaskinerna.
Nu tror du att de inte existerar?
Jag vet att de inte existerar.
Du har ju berättat flera gånger hur du krossade en i en hydraulisk press.
Om jag hade gjort det, skulle de ha hittat bevis i fabriken.
Tror du inte längre att företaget mörklade det?
Nej, varför skulle de göra det?
Mr Dyson, materialteamet ska göra...
Mr Dyson, materialteamet ska göra nya tester och ni måste skriva på...
...så att de får ta ut... "det".
Mr Dyson, jag vet att jag är ny, men kan ni berätta, om ni vet...
- ...var "det" kommer ifrån. - Jag frågade det. Gissa vad de sa.
"Fråga inte."
God morgon, mr Dyson.
Sätt i nyckeln. Åt vänster på tre, två, ett - vrid.
- Hur mår frun och barnen? - Bra, tack.
Vad tror ni, doktorn? Visst har jag blivit bättre?
Sarah, problemet är följande:
Jag vet hur smart du är. Jag tror att du säger det jag vill höra.
Du tror inte på det du säger.
Om jag flyttade dig till en öppnare avdelning, skulle du försöka fly igen.
Jag måste få träffa min son, snälla.
Snälla. Han svävar i stor fara. Han är naken utan mig.
- Om jag bara fick ringa... - Tyvärr. Inte på ett tag.
Jag måste tyvärr rekommendera att du stannar här ett halvår till.
Jag ska döda dig, din jävel!
- Din jävel! - 10 ml pentothal omedelbart!
Du vet inte vad du gör!
En exemplarisk medborgare.
POSITIV IDENTIFIERING MÅLET HITTAT
Han var här för en kvart sen. Han skulle visst till gallerian.
Gallerian?
Jag ska växla lite mynt. Strax tillbaka.
- Känner ni John Connor? - Nej.
- Känner du den här killen? - Nej.
John, en snut letar efter dig. Kolla.
Stick.
Jag tror att jag såg honom...
Du får inte vara här!
Ner.
Kom igen!
Time out! Stanna!
- Bli inte arg. Är du en terminator? - Ja, Cyberdyne Systems modell 101.
Nej.
Fy fan, du är på riktigt.
Jag menar...
Du är som en maskin inuti men levande på utsidan, va?
En cybernetisk organism, levande vävnad över metallendoskelett.
Det här är grymt. Skärp dig, John.
Du tänker inte döda mig, det hajar jag, så vad är det frågan om?
- Mitt uppdrag är att skydda dig. - Vem har skickat dig?
Du. 35 år från nu omprogrammerade du mig för att skydda dig här och nu.
Det här är djupt.
Är den andre en terminator som du?
T-1000 är en avancerad prototyp.
- Mer avancerad än du? - Ja, en mimetisk polylegering.
- Vad fan betyder det? - Flytande metall.
- Vart är vi på väg? - Vi måste lämna staden omedelbart.
- Jag måste hämta grejer hemifrån. - Svar nej. T-1000 väntar säkert där.
- Är du säker? - Jag skulle göra det.
Todd och Janelle är ena skitar-
- men jag måste varna dem. Har du en 25centare?
- Janelle, det är jag. - John?
- Är allt väl med er? - Visst.
- Hur är det med dig? - Bara bra.
John, jag var så orolig. Skynda dig, så kan vi äta tillsammans.
- Jag lagar köttgryta. - Något är fel. Hon är för snäll.
- Var är du? - Varför skäller hundjäveln?
- Håll käft, din skit! - Hunden skäller verkligen.
Sa du inte åt ungen att göra sig av med byrackan?
- Det är sent. Gör mig inte orolig. - Kan han redan vara där?
- Allt väl, raring? - Ja, allt är väl.
- Vad heter hunden? - Max.
Varför skäller Wolfy så mycket? Mår han bra?
Wolfy mår bara bra. Var är du?
Dina fosterföräldrar är döda.
Vänta lite. Kan den imitera allt den rör vid?
Allt den får fysisk kontakt med.
Kan den bli ett cigarettpaket?
- Nej, bara föremål i samma storlek. - Varför blev den inte till en bomb?
Den kan inte bli komplexa maskiner. Inte kemikalier eller rörliga delar.
Den kan bli till solida metallformer som knivar och huggvapen.
Dessa togs av en övervakningskamera på West Highlands polisstation 1984.
Han dödade 17 polismän den kvällen.
Män med familjer och barn.
Dessa togs i ett köpcentrum i Reseda i dag.
Miss Connor, vi vet att ni vet vem han är.
Jag sa ju att er son är försvunnen. Fosterföräldrarna har mördats.
Vi vet att han är inblandad. Betyder det ingenting? Bryr ni er inte?
- Det här är meningslöst. Vi sticker. - Jag är ledsen, grabbar.
Hon blir alltmer avskärmad från verkligheten.
Hon kan inte hjälpa oss nu. Om hon blir bättre, slår jag en signal.
Douglas, ta tillbaka henne till rummet.
Kom så går vi, gumman.
Vi var mycket i Nicaragua och sådana ställen.
Hon var ihop ett tag med en tokig f.d. marinsoldat. De sålde vapen.
Det fanns andra killar, också.
Hon lärde sig av dem, så att jag kunde bli en stor militärledare.
Sen åkte hon dit. De sa:
"Ledsen, grabben, din mamma är psykopat. Visste du inte det?"
Allt hon lärde mig att tro på var skit. Jag hatade henne för det.
Men allt hon sa var sant. Hon visste.
Och ingen trodde på henne.
Inte ens jag. Vi måste få ut henne därifrån.
Svar nej. T-1000 försöker kopiera Sarah Connor och vänta på dig.
- Bra, men vad händer henne? - Den kopierade brukar förstöras.
- Varför sa du inte det? Vi måste dit! - Svar nej. Det saknar prioritet.
Skit ner dig! Hon har prioritet för mig!
- Vad fan är det med dig? - Hjälp! - Detta underlättar inte vårt uppdrag.
Ta bort den här psykopaten! Hjälp, han tänker kidnappa mig!
Släpp mig!
- Vad fan gjorde du så där för? - För att du sa det.
Va?
- Du måste göra vad jag säger, va? - Det är en av mitt uppdrags ramar.
Bevisa det. Stå på ett ben.
Ja!
Häftigt. Min egen terminator.
- Är det lugnt, pysen? - Stick, töntskalle.
Dra åt helvete, din lilla skithög.
Sätt ner benet. - Kallade du moi skithög?
- Jag tänkte bara hjälpa dig. - Ta tag i honom.
Vem är en skithög nu, spysäck?
- Lägg ner pistolen! - Stick! - Kom igen, Gus. Vi drar!
- Fan, du tänkte döda honom! - Givetvis, jag är en terminator.
Lyssna noggrant nu. Du är ingen terminator längre.
- Hajar du? Du får inte döda folk. - Varför inte?
- Du får bara inte. - Varför inte?
Därför att du inte får det. Lita på mig.
Jag ska hämta mamma och jag beordrar dig att hjälpa till.
- Hej, har ni en Sarah Connor här? - Du är lite sen.
De har hållit på i en timme. Vänta så släpper jag in dig.
Där kommer dina vänner.
Det var givande...
- Vill du ha lite kaffe, Gwen? - Nej tack. Vad sägs om en öl?
- Jag fick kåk. - Bra, Lewis.
Det är visst min turdag.
- Du bröt armen av mig! - Kroppen har 215 ben. Det var ett.
Rör dig inte.
Vad ska du göra?
Varför stannar vi?
Du måste lova att inte döda någon.
- Svär. - Va?
Lyft armen och säg: "Jag svär att inte döda någon."
Jag svär att inte döda någon.
Då åker vi.
Besökstid 10.00-16.00, måndag-fredag.
- Vad fan gör du? - Du sköt mig, din jävel!
Han överlever.
Helvete!
- Nu tar vi det lugnt. - Öppna, annars dödar jag honom.
- Det kommer inte att hända. - Du är inte någon mördare, Sarah.
Ni är alla döda. Du vet att jag tror det, så jävlas inte!
Öppna dörren.
Dra er tillbaka, annars trycker jag i den här skiten!
- Stå still! - Släpp grejerna! - Gör det!
In på kontoret. Ner på golvet med ansiktet nedåt. - Öppna dörren.
Ligg ner, håll dörren öppen, ansiktet mot väggen!
Fånga henne!
Öppna!
Kom igen, öppna!
- Hon bröt av nyckeln! - Öppna!
Nej, nej!
Vänta, mamma!
- Hjälp henne! - Vänta här.
- Han dödar oss alla! - Håll i henne!
Han dödar oss alla!
Mår du bra, mamma?
- Följ med, om du vill överleva. - Han hjälper oss, mamma.
Fly!
Vad i helvete är det som händer?
Ner.
Mamma!
Ut ur bilen! Nu!
Jag har slut på patroner!
- Kom igen! - Här!
Ladda om.
Den sista!
Håll i er!
Klart!
John!
Kör!
- Det är ingen bakom oss. - Klarade du dig?
- Kan du se något? - Jag ser allt.
Häftigt.
Kom hit.
- Jag sa ju att det var lugnt. - Det var dumt att komma dit, John.
Du måste vara smartare än så. Du blev nästan dödad. Vad tänkte du på?
Du får inte riskera livet ens för mig. Du är alldeles för betydelsefull.
Förstår du?
Men...
Jag var tvungen att få ut dig. Förlåt.
Jag behöver inte din hjälp. Jag kan ta hand om mig själv.
- Vad är det för fel med dina ögon? - Ingenting.
Och vad har du att säga?
- Allt väl? - Ja.
Snygg mc.
Se upp, klantskalle!
- Vet du hur man gör det där? - Jag har detaljerade anatomifiler.
Säkert. Så du blir en effektivare mördare, va?
Korrekt.
Gör det ont när du blir skjuten?
Jag erfar skador. Informationen kan kallas smärta.
- Lys hit, John. - Läker de? - Ja.
Folk måste tro att du är människa.
- Hur länge lever... räcker du? - 120 år med nuvarande energicell.
Kan du lära dig sådant som inte är inprogrammerat, så du blir...
...mer mänsklig och inte så korkad hela tiden?
Jag har en neuralnätsprocessor, en självlärande dator.
Ju mer kontakt jag har med människor, desto mer lär jag mig.
Har vi lärt oss något?
Vi måste så långt bort från staden som möjligt.
Kör söderut.
- Håll hastighetsbegränsningen. - Svar ja.
Nej, lyssna på hur folk pratar.
Man säger inte "svar ja" och sån skit. Man säger: "No problemo."
Om någon jävlas säger du: "Sug den".
Om du vill bli av med någon säger du: "Hasta la vista, baby."
- Hasta la vista, baby? - Ja, eller: "Vi syns, kukhuvud."
Blir nån arg säger du "Coola ner dig." Eller så kör du kombinationer.
- Coola ner dig, kukhuvud. - Perfekt, du börjar fatta.
No problemo.
Vill du ha lite pommes frites?
- Behöver du hjälp? - Nej.
- Jag sköt dig! - Det gjorde du inte alls det!
Vi kommer inte att klara oss, va?
Vi människor, menar jag.
- Det ligger i er natur att förgöra er. - Supertrist, va?
Sluta, annars vrider jag nacken av er.
Hur byggs Skynet? Vem är ansvarig?
- Huvudansvarig är Miles Dyson. - Vem är det?
Han är chef för specialprojekten på Cyberdyne Systems Corporation.
Varför han?
Om några månader skapar han en ny revolutionerande mikroprocessor.
Om tre år är Cyberdyne den största leverantören av militära datorsystem.
Stealthbombplanen får datorer från Cyberdyne och blir helt obemannade.
De utför perfekta uppdrag.
Finansieringen av Skynet godkänns. Systemet går online 4 augusti 1997.
Mänskliga beslut försvinner från försvaret. Skynet blir självlärande.
Det får självmedvetenhet kl. 02.14 östkusttid, den 29 augusti.
- I panik försöker de stoppa det. - Skynet försvarar sig.
- Det skickar robotar mot Ryssland. - Är vi inte vänner med ryssarna nu?
Skynet vet att ryssarnas motattack eliminerar deras fiender här.
- Hur mycket vet du om Dyson? - Jag har detaljerade filer.
Jag vill veta allt.
Hur han ser ut, var han bor, allt.
Vänta i bilen.
Enrique, är du hemma?
Du är nervös, Connor.
Och du?
Alltid som en orm.
Kul att se dig, Connor!
Jolanda, vi har besök. Ta fram en flaska tequila!
- Hej Big John. Hur mår du? - Läget?
Det är ingen fara, Enrique. Han är med mig. Det är... morbror Bob.
Morbror Bob, det här är Enrique.
Juanito, vad stor du har blivit!
Vill du ha en klunk?
- Morbror Bob? - De pratar om er på tv, Sarita.
Visar bilder av dig, John och er vän. Snutarna letar efter er som galningar.
Jag behöver kläder, mat och en bil.
- Mina plomber också? - Nu, Enrique.
- Ni tar hand om vapnen. - Kom så går vi.
Säga vad man vill om min mamma...
Hon planerar alltid i förväg.
Utmärkt.
Det är min bästa bil, men startmotorn är slut. Har ni tid att byta den?
Ja, vi korsar gränsen i natt.
Jag växte upp på sådana här ställen. Jag trodde att folk levde så.
Flyga helikopter...
Spränga grejer...
Definitivt din stil.
De flesta killarna var knäppa, men en var cool.
Han lärde mig om motorer.
- Håll i. - Mamma sabbade det, förstås.
Hon snackade alltid om Domedagen och att jag var en stor ledare.
- Det var allt. - Momentnyckeln, tack.
Här. Jag önskar att jag fått träffa min riktiga pappa.
- Det får du. - Ja, när jag är 45 eller något.
Jag skickar tillbaka honom i tiden till 1984.
Han är inte ens född än. Man blir snurrig av sådant där.
- Den andra bulten. - Här.
Mamma och han var bara ihop en natt.
Hon älskar nog honom fortfarande. Ibland gråter hon.
Hon förnekar det förstås och säger att hon fått något i ögat.
- Varför gråter ni? - Människor, menar du? Jag vet inte.
Vi bara gråter, när det gör ont.
- Är det smärta som orsakar det? - Nej, det är annorlunda.
Det är inget fel på dig, men det gör ändå ont. Fattar du?
- Häftigt, vilken lirare! - No problemo.
Fram med kardan!
Sträck fram handen så här.
Okej, nu slår du till. Fram med kardan! Gör samma sak!
Det var bra. Och så här uppe.
Och så där nere. För långsam.
Jag skojar bara. En gång till.
Bra, försök igen. Fram med kardan!
När jag såg John och maskinen stod allt klart.
Terminatorn skulle aldrig sluta.
Den skulle aldrig överge honom.
Den skulle aldrig skada honom, aldrig bli full, skrika och slå honom-
- eller säga att den inte hade tid med honom. Den skulle alltid ställa upp.
Den skulle dö för att skydda honom.
Av alla tänkbara fäder genom åren
var denna maskin den ende som dög.
I en vansinnig värld var den det klokaste valet.
INGET ÖDE
Ni åker söderut som planerat. Hon träffar er på andra sidan.
Vänta, mamma!
Inget öde?
"Inget öde utom det vi själva skapar." Min far sa det till henne.
Jag fick honom att memorera det i framtiden för att meddela henne.
Okej, så här lyder hela grejen:
"Framtiden är inte bestämd. Det finns inget öde utom det vi själva skapar."
- Hon tänker ändra på framtiden. - Antagligen.
- Fan! - Dyson.
Hon tänker döda Miles Dyson! Vi måste sticka.
Kom igen!
Det här är farligt taktiskt sett. T-1000 har samma filer som jag.
- Den kan förutse det här. - Vi måste stoppa henne.
- Att döda Dyson kan förhindra kriget. - Har du inte lärt dig någonting?
Fattar du inte varför du inte kan döda människor?
- Danny, du måste lägga dig nu. - Bara några minuter till, mamma.
Danny, nu borstar du tänderna och lägger dig.
Danny!
- Pappa! - Bort, Danny!
- Mamma? - Miles?
- Spring, Tarissa!
Tarissa, ta med dig Danny och spring!
Pappa!
Stå still, för helvete!
- Gör inte illa min pappa. - Ner, kärringjävel! Ner nu, för fan!
Flytta dig!
Lägg er ner snabbt!
- Låt pojken gå. - Håll käft!
- Allt är ditt fel, ditt jävla svin! - Vad?
Jag ska inte låta dig göra det.
Fan, vi kom för sent!
Kolla dem.
Titta på mig, mamma. Är du skadad?
Jag gjorde det nästan...
Det ordnar sig. Vi kommer på något.
Jag lovar.
- Kom du hit för att stoppa mig? - Ja.
Jag älskar dig, John.
- Jag har alltid gjort det. - Jag vet.
Rakt igenom.
Inga krossade ben. Håll här. Tryck hårt, så slutar det blöda.
- Vad är ni för ena? - Visa honom.
Danny, följ med mig. Visa mig ditt rum.
Herregud...!
- Herregud. - Lyssna noggrant, nu.
Dyson lyssnade på terminatorn.
Han berättade om Skynet, Domedagen och om vad händer.
Inte varje dag får man höra att man är ansvarig för tre miljarder liv.
Han tog det ganska bra.
Det känns som om jag kommer att spy.
Ni dömer mig för saker jag inte ens har gjort än.
Hur skulle vi kunna veta det?
Visst.
Hur skulle ni kunna veta det? Män som du konstruerade vätebomben.
Män som du tänkte ut den.
Ni tror att ni är så kreativa.
Ni vet inte hur det är att skapa något, att skapa liv.
Att känna det växa inne i en. Ni kan bara skapa död och förintelse!
Mamma!
Vi måste vara lite konstruktivare. Vi måste ju förhindra att det händer.
Men ändrar vi inte saker? Ändrar vi inte historien just nu?
Det är sant. Jag tänker inte göra klar den nya processorn.
- Jag slutar på Cyberdyne i morgon. - Ingen får fortsätta ditt arbete.
Visst, okej.
Vi måste förstöra allt på labbet, filerna, diskarna, allt som finns här.
Alltihop. Jag bryr mig inte.
Känner ni till chipset i Cyberdynes kassavalv? Det är från den andra.
- Den första maskinens centralenhet. - Jag visste det!
Vi fick inte fråga varifrån det kom.
Det var en ruggigt avancerad grej.
Det var trasigt, det fungerade inte, men vi fick idéer som vi annars inte...
- Hela mitt arbete baseras på det. - Det måste förstöras.
- Får du in oss, förbi kontrollen? - Jag tror det. När?
Nu?
Framtiden som alltid varit så klar var nu som en svart väg om natten.
Vi var på okänd mark nu, vi skapade historien allt eftersom.
Hej... Carl, eller hur?
Jag har vänner på besök. Jag tänkte visa dem lokalerna.
Mr Dyson, ni vet att det krävs skriftligt tillstånd.
- Jag insisterar. - Försök inte.
Okej, valvet öppnas med två nycklar. De måste vridas samtidigt.
Den andra är inlåst i kontrollen.
Gibbons?
Gibbons, du får inte lämna disken obemannad. Fan...
Gibbons? Fan.
Mitt kort borde fungera.
- Vad är det? - Det tysta larmet har gått.
Hela husets koder är neutraliserade. Det går inte att öppna något.
- Vi måste avbryta. - Nej.
Vi avslutar det här, okej?
Börja i labbet. Jag kan öppna det här.
Det är killen från köpcentret och kvinnan.
Skicka allt ni har i närheten direkt.
Min personliga kod för labbet fungerar kanske fortfarande.
- Det är ingen idé. - Jag ska prova min.
John, ta skydd!
Vänta, du kan inte gå in. Elden har satt i gång halonsystemet.
- Vi får vänta tills gasen har lagt sig. - Ta på de här.
Då sätter vi i gång.
Lystring, alla enheter.
Väpnat inbrott 2144 Kramer St., Cyberdyne Building.
Misstänkt 1: En vit kvinna, Sarah Connor.
Hon rymde från Pescadero i går.
Misstänkt 2: En vit man,
efterlyst för polismord 1984.
De misstänkta är bevapnade och extremt farliga.
Okej, 7256.
Ja!
Lättförtjänta pengar.
Fan, inte alls bra.
- Hur går det? - Tändhatt apterad. Två minuter.
- Hur utlöser vi dem? - Med fjärrkontroll.
- Enkelt. - Vi har besök. - Hur många?
- Alla, verkar det som. - Gå. Jag avslutar det här.
- Jag tar hand om polisen. - Vänta, du svor ju!
Lita på mig.
Du i fönstret, lägg ner vapnet och sätt händerna på huvudet.
En flygplanskulspruta!
Spring!
ANTAL DÖDA: 0,0
Eld!
Samtidigt åt vänster. Ett, två, tre - vrid.
För att få ut den, måste du...
Nu har vi strypgrepp på Skynet. Vi sticker.
- Är du på hugget? - Ja.
- Vi måste ge oss i väg, nu. - Ta den här. De sätter in gas.
Sätt i gång med dörren. - Miles, ge mig utlösaren.
Mamma!
Satan!
Hon är i sterilrummet. Det finns ingen väg ut därifrån.
Ner!
Här.
Jag vet inte hur länge till jag orkar hålla den här.
Tillbaka! Ut!
Det är rena krigsskådeplatsen.
HOTBILD
Blunda.
Stanna här. Jag kommer tillbaka.
Ner på golvet med ansiktet nedåt!
Ner på golvet, nu!
Skjut honom!
Håll i den här.
Kör!
Fan!
Hoppa ut.
Vad som än händer stannar du under västarna.
- En helikopter på väg! - Det är han.
John, ligg kvar!
Mamma!
Hallå?
Fan, klarade du dig...?
Vi måste sticka, mamma.
Ta geväret.
Är du skadad?
FLYTANDE KVÄVE
- Fan! Kom igen, mamma! - Vi behöver din bil.
- Skynda dig. - Hoppa in.
Vad i helvete...?
- Jag blöder mycket. - Tryck på det. Se om det här hjälper.
Han närmar sig.
- Ös på! - Detta är fordonets topphastighet.
Han kommer på högersidan.
Se upp!
- Kör ett tag. - Vart i helvete ska du?
Ta av.
Fan!
Håll i er!
Stanna inte!
Kör rakt fram!
Stick härifrån!
Stick!
Hasta la vista, baby.
Vi har ont om tid.
- Kom så drar vi. - Vi måste sticka, mamma!
Ge mig geväret.
Luta dig mot mig, mamma. Skynda dig!
Kom igen, mamma.
Mamma, res dig upp!
Hitåt.
Vänta, det är för hett. Tillbaka.
- Spring! - Vi håller ihop!
- John, du måste fly nu. Stick! - Nej!
SÖKLÄGE
Uppför trapporna.
- Upp, upp. - Jag har dig, mamma. Kom igen.
Nej.
Ta tag i kedjan!
Kom, mamma!
- Ropa på John. - Nej.
Jag vet att det här gör ont.
Ropa på John.
Ropa på John, nu.
Dra åt helvete.
OMKOPPLING - RESERVKRAFT
John!
John, hjälp!
John...
John.
John...
John, John...
- Mamma. - Hjälp mig.
- Flytta på dig, John. - Skjut!
Mamma!
Ner!
Res dig. Kom igen.
Jag behöver semester.
- Är den död? - Avslutad.
- Kommer den här att smälta? - Ja, släng i den.
- Adiós. - Och chipet.
Det är över.
Nej.
Det finns ett chips till.
Det måste också förstöras.
Jag kan inte förstöra mig själv. Du måste hissa ner mig i stålet.
Nej... Nej.
- Jag är ledsen, John. - Nej, stanna hos oss! Det ordnar sig!
- Jag måste försvinna. - Nej, gör inte det, snälla!
- Nej, vänta. Du behöver inte! - Jag är ledsen.
- Nej, gör det inte! - Det måste ta slut här.
Jag beordrar dig att inte göra det!
Nu vet jag varför ni gråter.
Men det är något jag aldrig kan göra.
Hej då.
Den okända framtiden närmar sig. För första gången känner jag hopp.
Om en maskin, en terminator, kan lära sig människolivets värde-
-då kan kanske vi också göra det.